![]() |
||
Bakgrunnen for at dikterhøvdingen, statsstipendiaten og NS-barnet Eystein Eggen har vært forfulgt av bl.a innkjøpskomiteen i Norsk Kulturråd med nullinger av Eggens uvanlig kritikerroste bøker og bakgrunnen for at Eystein Eggen i 2003 ble utnevnt av Stortinget og regjeringen til statsstipendiat som symbol for en hel generasjon. |
||
Konklusjonen på Albert Henrik Mohns anmeldelse av Eystein Eggens bok "Gutten fra Gimle". Aschehoug forlag fant anmeldelsen for god, og nektet å bruke den i markedsføringen (hele anmeldelsen på side 5, lenke). Til v. Albert Henrik Mohn (1918-1999), til høyre BBC i London, Mohns arbeidssted under krigen. Mohn utgav en diktsamling og rundt femti andre
Scramble, scramble! Engelske Spitfires letter fra bakken under slaget om Storbritannia i 1940. Slagets ledende nordmann het Werner Christie. Han Fabrikasjon av det sammenleggebare gevær "Stengun" i England i 1942. I stengunens skygge i 1956, tolv år etter at annen verdenskrig sluttet. Til venstre er Eystein Eggens tante og onkel. Tanten Tordis Vigerust (eller Eggen som hun da het, Vigerust var jo et av Gudbrandsdalens mest kjente NS-navn). Hun og mannen Einar Eggen (briller) håpet da å få leilighet på grunn av at de skulle fostre Eystein (i midten,lenke til side 44, 45 og 46 ). Den nye kjernefamilien skulle akklimatisere seg. Derfor var de på besøk på hytta til herren til høyre. Men han var bareinteressert i sin stengun, som han demonterte og satte sammen etter alle kunstens regler. Eystein så selv hvorledes uhyggens teppe la seg over onkel og tante og hvorledes de krympet sammen i sofaen. I stengunens skygge i 1968, fireogtyve år etter at annen verdenskrig sluttet. Øverst er onkel Einar. Han har fått fullskjegg og blitt en farlig Finansminister Per Christian Foss. En intelligent mann som har gjennomskuet mange overføringer. Fra studentpolitikken av en god støttespiller for Jonathan Guinness' bok om sin familie Mitford, den mest pro-Hitler i England. Annen utgave 2004. Oppdatert med siste nytt fra fortiden om "Lord Redesdale er en av Hitlers personlige venner", forlyder det om his lordship (bilde ovenfor) i Tidens tegn 1938, i et opppslag om Mitfordenes De irske fascistenes flagg; de ble kalt for "blåskjortene" og blått var også deres flagg. Sir Oswald og familie bosatte seg i Irland etter at de slapp ut Fascister i alle land, foren Eder, hadde vært den norske avisen Tidens Tegn sin visjon siden bolsjevikene gjorde revolusjon i Russland. I likhet med "When irish eyes are smiling", gikk professor Stein Rokkan rundt og nynnet på UNESCO's fascismeforskerkongress i Bergen sommeren 1974. Professor Rokkan sa at han hadde skjønt hva blåskjortene i Irland egenlig ville. Det var mer enn Eystein Eggen gjorde, i mylderet av papers fra amerikanske forskere med østeuropeisk nasjonalborgerlig bakgrunn. "Det er helt håpløst", sukket en amerikansk professor til Eystein: Har en rumener skrevet en glimrende avhandling og den blir sendt til en ungarer for anmeldelse, blir den bare slaktet, uansett hvor god avhandlingen er. For blåskjortespørsmålet er Tidens tegns reportasje fortsatt til å få forstand av. Avisen kan ha hatt et poeng, når den engang svarte Arbeiderbladet: Tidens Tegns reportasjer er Max Mosley, produktet av ovenstående bryllup omtalt i Tidens tegn 1938 mellom Sir Oswald Mosley og Diana Mitford. Født 1940, siden 1993 president i Det internasjonale Bilsportforbundet, FIA. På bildet utnevnes Mosley i 2003 til ridder av Den franske Æreslegion av Frankrikes utenriksminister Philippe Douste-Blazy. I sin ungdom forsvarte Max Mosley sin far med sine tørre never. Sir Oswald ble aldri kvitt sin trang til å tale i Øst-Londons gater om at innvandringen var et overgrep mot gamle slitere, og ble ved denne anledning liggende underst i gata. Forfatteren Nicholas Mosleys selvbografi "Forsøk på sannhet" fra 1994, året etter at Eystein Eggens bok "Gutten fra Gimle" utkom. Samme år som den
|
|
|
![]() |