![]() |
||
Simon Stranger
forfatter
|
||
|
2012s roman presenteres på Volapük fre. 26 okt kl 19.45 Emilie er 17 år og opptatt av gutter og mote. Inne i en klesbutikk treffer hun på en gutt som fester klistremerker med slagord over noen t-skjorter. Slagord om urettferdighet. Om utnytting av arbeidere i den tredje verden. På den andre siden av jorden lever Reena, en 12 år gammel jente som har sydd akkurat disse t-skjortene, på en fabrikk i Bangladesh. Verdensredderne handler om mennesker som lever på bunnen av samfunnet, og om en gruppe norske ungdommer som vil gjøre noe med det.
Simen Strangers hjemmeside finner du her
Krusedull på kjøret Simon Stranger ga ut sin debutroman Den veven av hendelser som vi kaller verden, i 2003. Her følger vi et hydrogenatom på kryss og tvers gjennom tiden og tilværelsen, - fra Grønland i år 736 via Kina, Italia, Venezuela og Bergen, til fortellingen til slutt ender på Cookøyene 1200 år senere. Nå kommer Strangers bok nummer to, der vi følger en krusedulls dannelsesreise fra tegnepapiret, via iskremkiosken, med en snartur innom en hermetikkboks, videre til NRK, Oslo Plaza, og til slutt hjem igjen til tegnerens trygge favn. ”Alt er i forandring. Ingenting er i forandring” er debutromanens motto, lånt av Tao Te Ching. Med nytt format, og ny målgruppe åpner andreboka med følgende introduksjon: ”Jeg er Krusedullen”… Dette er en slags meta-billedbok, der det første oppslaget viser illustratørens skrivebord, komplett med regninger, småpenger, huskelapp og kaffekopp. Her blir Krusedullen rablet ned på en konvolutt, mens tegneren selv sitter i telefonen. Det hele fortelles fra Krusedullens ståsted. Dermed har vi en jeg-person som kommenterer sin egen tilblivelsesprosess, og som uttrykker misnøye med å ikke være en av de mer forseggjorte tegningene, De som blir til pene blomster og vakre slott og sånn. Det verste er likevel at Krusedullen nesten blir kastet i peisen. I siste sekund redder han seg ut gjennom nøkkelhullet, og slik begynner tilværelsen som enslig krummelure i en stor og ikke helt ufarlig verden. Slik opererer illustratøren på begge sider av blyanten, både som skaper av illustrasjonene, og som en biperson i fiksjonen. Gulliksens strek trekker store veksler på tegneseriens formspråk. Figurene er enkle og karikerte. De har knappeøyne og mye nese. Eller minimalt med nese og mye munn. Den blekkblå Krusedullen snor seg mot en kontrastfarget gul bakgrunn, og hvert oppslag rommer store mengder visuell informasjon. Her benyttes snakkebobler, det zoomes inn på detaljer, det perspektiveres på høyde med frosk, fugl og midt imellom, avhengig av den kuleøyde krummelurens oppholdssted. Tidvis kommuniserer illustrasjonene over hodet på små lesere. I kantinen på Marienlyst lunsjer Krusedullen med sine nye kompiser Thomas Gjertsen og Dan Børge, samt en yppig blondine som har visse likhetstrekk med Mia Gundersen. Teksten bedriver imidlertid ingen form for ”name dropping”. Dette er åpenbart myntet på den voksne leseren. Som A-kjendis får den bitre hovedpersonen også sjansen til å brette ut sin bratte fortid i beste sendetid hos selveste Skavlan. Og Fredrik synes at illustratør Gulliksen burde skamme seg over nestenulykken i peisen.
Simon Strangers hjemmeside finner du her! Interjuv i Universitas med Stranger
Dagbladets anmeldelse av "Den veven av hendelser vi kaller verden" Anmeldelse av "Den veven av hendelser vi kaller verden" i Spirit Anmeldelse av "Den veven av hendelser vi kaller verden" i Vinduet Essay om i "Den veven av hendelser vi kaller verden" Vinduet Interjuv med Stranger i NRK Nrks side om Stranger
![]()
|
|
|